Hvordan jeg endte i denne knibe, finder jeg aldrig ud af.
Fuldstændig utroligt.
At blive dødsdømt for en forbrydelse, jeg aldrig har begået.
Og dog, er alle vi mennesker ikke i samme båd?
Bliver vi ikke alle henrettet for en forbrydelse, vi aldrig har begået?
Forskellen er, at mens det bliver alles tur før eller siden,
så står jeg for tur klokken seks i morgen tidlig.
Jeg skulle have været for klokken fem, men jeg har en god advokat. Blev skånet.
Jeg længes ufatteligt efter at være ung igen.
En dreng. Sådanne lykkelige minder i vores sommerhus.
Onkel Nikolai med sin vidunderlige latter.
Gud, hvor var han dog frastødende.
Og der var bedstefar og bedstemor, der havde været gift i 50 år
og som stadig følte så inderligt for hinanden som da de først mødtes.
Og min egen far, en tiltrækkende og gavmild mand.
Ud over vores sommer- og vinterhus ejede han et værdifuldt stykke jord.
Godt nok var det et lille stykke. Men han havde det med sig, hvor end han gik.
Dimitri Pietrovich! Jeg vil gerne købe din jord.
Den jord er ikke til salg.
Jeg håber en dag at bygge på det.
Han var en tåbe. Men jeg elskede ham.
Så var der mor, som lavede de bedste blintzes i verden.
Og selvfølgelig var der Gamle Gregor, og hans søn, Unge Gregor.
Unge Gregors søn var ældre end Gamle Gregor.
Ingen kunne regne ud, hvad der var sket.
Mine to brødre, Ivan and Mikhail, plejede at lege morsomme små lege.
Men jeg havde en total anderledes opfattelse af mig selv som barn.
Min første erfaring med døden var med en af vores livegener, Gamle Nehamkin.
Gamle Nehamkin var oppe på taget for at sætte lynafleder op, da stormen brød ud.
Da han ikke var mødt op til aftensmaden, gik mor ud for at kigge efter ham.
Hvad er der galt, Gamle Nehamkin? Du ser ikke rask ud.
Er du OK? Har du det godt?
Vi begravede Gamle Nehamkin,
og den nat havde jeg mærkelige og livagtige drømme.
Jeg vidste, at efter den drøm ville jeg aldrig blive en almindelig voksen mand.
Jeg talte ofte med Fader Nikolai,
der altid var klædt i sort med et sort skæg.
I årevis troede jeg, at han var en italiensk enke.
Alle handlinger har et formål. Universet er til, ergo har det et formål.
Gud skabte universet, deraf følger det at Han eksisterer.
Og alligevel troede Spinoza ikke på den hellige treenighed.
- Spinoza var jøde. - Hvad er en jøde?
Har du aldrig set en jøde? Se her. Jeg har nogle tegninger.
- Så der findes jøder. - Utroligt.
- Har de alle sammen sådan nogle horn? - Nej, dette her er den russiske jøde.
Den tyske jøde har sådan nogle striber.
Jeg husker min første mystiske åbenbaring.
Jeg gik i skoven og tænkte på Jesus.
Hvis Han var tømrer, så gad jeg vide, hvad han ville tage for bogreoler.
Pludselig...
- Hvem er du? - Døden.
Hvad sker der med os efter døden?
Er der et helvede? Er der en Gud?
Kommer vi til at leve igen?
OK. Lad mig stille et nøglespørgsmål.
- Er der piger? - Du er en interessant ung man.
Vi kommer til at ses igen.
- Gør dig ingen ulejlighed. - Det er ingen ulejlighed.
Jeg blev en fuldvoksen mand. Faktisk 1 meter og 68 cm.
Hvilket teknisk set ikke er fuldvoksen i Rusland, men man må eje sin egen jord.
Er man under 1, 60, skal man have Tsarens tilladelse.
Vi var tre sunde og raske mænd.
Min bror Ivan.
Min bror Mikhail.
Og mig.
Endelig var der min kusine Sonja.
Udover at være den smukkeste kvinde, jeg nogensinde havde set,
så var hun en af de få mennesker, jeg kunne have dybe samtaler med.
Boris, se engang dette blad. Er det ikke perfekt?
Og dette her? Se.
Ah ja. Jeg tror helt sikkert, at denne er den bedst tænkelige verden af alle.
- Det er med sikkerhed den dyreste - Er naturen ikke utrolig?
For mig er naturen... jeg ved ikke, edderkopper og kryb og...
store fisk, der spiser de små fisk
og planter, der spiser andre planter og dyr, der spiser...
Det er ligesom en kæmpe restaurant.
Ja, men hvis Gud skabte det, så må det være smukt,
omend Hans plan ikke er tydelig for os i dette øjeblik.
Sonja, hvad hvis der ikke er nogen Gud?
Boris Dimitrovitch, laver du sjov?
Hvad hvis vi bare er et bundt absurde mennesker
der løber rundt uden nogen mening?
Men hvis der ikke er nogen Gud, så har livet ingen mening.
Hvorfor fortsætte med at leve? Hvorfor ikke bare begå selvmord?
Nå, lad os nu ikke blive hysteriske. Jeg kunne tage fejl.
Jeg ville ærgre mig over at tage mit liv, og så opdage, at de har fundet noget.
Boris. Lad mig vise dig, hvor absurd dit standpunkt er.
Lad os sige, at der ikke er nogen Gud, og alle frit kan gøre præcis som de vil.
Hvad forhindrer dig i at myrde nogen?
- Mord er umoralsk. - Amoralskhed er subjektivt.
Ja, men subjektivitet er objektivt.
Ikke fra et rationelt standpunkt.
Standpunkter er irrationelle. De forudsætter truende nærhed.
Men der findes bedømmelser af alle fænomens-systemer
i alle rationelle, metafysiske eller epistemologiske modsigelser
ud fra et abstrakt empirisk koncept som tilværelsen, at være, at findes
i objektet selv, eller i forhold til objektet.
Det har jeg ofte sagt.
Boris, vi må tro på Gud.
Hvis jeg bare kunne opleve et mirakel, bare ét mirakel.
Hvis jeg kunne se en brændende busk, eller se vandene skille sig, eller...
Eller onkel Sasha få udbetalt en check.
Vi bør gå nedenunder igen.
Nu er det tiden, hvor solnedgangens sidste gyldne stråler
forsvinder bag de vestlige bakker.
Snart vil nattens mørke tæppe sænke sig over os alle.
Du har kun gået på husholdningsskole.
Kommer du sammen med nogen russere, som jeg bør være informeret om?
Tja, Minskov har friet.
Og han er meget sød og rig.
Men aldersforskellen er for stor. Jeg er 28 og han er 81.
- Ja, det er meget. - Når jeg er 50, vil han være 103.
Det er en dårlig alder for en mand. De bliver langsommere.
Og Voskovec har gjort sine intentioner klare.
Men han handler med sild, og han lugter altid af dem.
Han har ligefrem købt parfume til mig, der lugter af sild.
Det er nok derfor, katten følger rundt efter dig.
Kærlighed betyder alt, Boris.
Jeg vil møde en mand og nå lidenskabens højdepunkt.
En mand, der personificerer de tre store aspekter af kærlighed.
Intellektuel, spirituel og sensuel.
Der er ikke så mange af os, men det kan lade sig gøre.
- Så mange kvinder lader sig nøje. - Jeg ved det. Stakkels dem.
- De gifter sig for penge. - Penge! Nå OK, penge.
Men jeg føler det, som om mit liv ville være spildt,
hvis jeg ikke elskede inderligt med en mand hvis forstand, jeg respekterede,
hvis åndelighed svarede til min,
og som havde den samme liderlige sult
efter sensuel lidenskab, som driver mig til vanvid.
Du er en utrolig kompleks kvinde.
Man kan vel sige, at jeg er halv helgen, halv luder.
Lad os håbe, jeg får den halvdel, der spiser.
- Boris. - Ja?
Jeg har en tilståelse.
Lige siden du og jeg var små,
har jeg været forelsket i din bror Ivan.
Det er kun nat...
Ivan? Det er løgn! Han kan dårligt skrive sit navn i jorden med en pind.
Han besidder en sand animalsk magnetisme.
AI denne snak om perfekt kærlighed og så brænder du for Ivan?
- Han kyssede mig. - Et sted jeg bør vide?
- Det varmede mig om hjerterødderne. - Skønt. Intet slår flamberede hjerter.
Jeg tror, han har tænkt sig at fri.
Men han er en spiller og en dranker med en neanderthaler-mentalitet.
Jeg mener, jeg elsker ham som en bror. Bare ikke en af mine.
Kan du høre den tumult? Hvad sker der nedenunder?
Har I hørt det sidste? Napoleon har invaderet østrig.
- Hvorfor? Løbet tør for Courvoisier? - En chance for at smage kampens glans.
Kom til mig, når det er ovre...
- Nej, Boris. Du skal også kæmpe. - Du skal have hovedet undersøgt.
- Vi tager af sted i overmorgen. - Venner, jeg er pacifist.
- Jeg tror ikke på krig. - Han tror ikke på krig.
Napoleon tror på krig.
Hvad har du tænkt dig at gøre, når de franske soldater voldtager din søster?
- Jeg har ikke nogen søster. - Det er ikke et svar.
- De vil væmmes ved at voldtage Ivan. - Fornærm mig ikke foran mine venner.
Hvad nytter en krig? Vi dræber fransk- mændene, de dræber os, så er det Påske.
Boris, du taler om Moder Rusland.
Hun er ikke min mor. Hun ville ikke lade sin yngste få granatsplinter i munden.
- Vig bort fra mig. - Jeg tror ikke mine egne øjne.
- Han har en gul stribe ned ad ryggen. - Nej, den løber på tværs.
- Boris, du er en kujon. - Ja, men en militant kujon.
Boris. Medaljer... vi vil få medaljer.
Tag det roligt, Ivan. Du bliver nødt til at skære ned på dit rå kød.
Han tager afsted, og han vil kæmpe.
Og jeg håber, de sætter ham i forreste række.
Tusind tak, mor. Venner, min mor.
Det her er sindssygt. Jeg kan ikke skyde. Jeg skulle have skrevet poesi.
Sonja, jeg er ikke soldater-typen. Jeg sov med lyset tændt til jeg var 30.
Jeg kan ikke gå i bad med andre mænd.
Venner. Mine venner.
På tærsklen til denne æresfulde begivenhed har jeg en bekendtgørelse.
Eftersom vi går i kamp, ser vi måske aldrig vore elskede igen,
Jeg ønsker at bekendtgøre at i morgen har jeg i sinde at gifte mig.
Som brud vil jeg tage en kvinde, jeg er vokset op med.
Anna Ivanova.
Ivan.
Undskyld. Jeg skulle have fortalt dig det.
Jeg har også en bekendtgørelse.
I morgen skal jeg også giftes.
Jeg er blevet friet til og har sagt ja til
Sergei Ivanovich Minskov.
Ja... jeg mener Leonid Voskovec, sildehandleren.
Dig! Kom herud!
Du er den værste soldat, jeg nogensinde har set.
- Din ignorant! - Ignorant, sir.
- Er du ude efter uhæderlig fratrædelse? - Ja, sir. Eller orlov.
Fanden tage dig! Du elsker da Rusland, gør du ikke?
- Jo sir. - Højere!
- Og du kan lide at være her? - Ja sir!
- Du vil gøre karriere i hæren, ikke? - Lad os nu ikke gå over gevind.
Du kan gøre messehallen ren og latrinerne med!
Ja sir. Hvordan kender jeg forskel?
OK.
En, to! En, to! En, to!
Og så kommer tre, hvis du har problemer.
Krigen influerer naturligvis silde-industrien.
Havnene er blokerede.
Franske skibsladninger med sild bliver sværere at få fat i.
Og selvfølgelig, når sild såres, så såres jeg også.
Hvad folk ikke forstår er,
at der er hundredvis af sildetyper,
hver med deres egen interessante historie.
Sonja. Er du OK?
Øh, ja.
Men jeg har talt længe nok.
Hvorfor spiller I to ikke, da jeg har en vigtig opgave at se til?
En førsteklasses ide.
Klar? Og en, og to...
og...
- Du stoppede. - Hvad ville du tænke,
hvis jeg fortalte dig, at du er en af de smukkeste kvinder, jeg har set?
Jeg ville tænke, sikken gal tåbe.
Og hvad ville du tænke, hvis jeg pludselig lagde mine arme omkring dig?
Jeg ville tænke, sikke en gal, fremfusende tåbe.
Og hvad ville du tænke, hvis jeg kyssede dig?
Jeg ville tænke, sikke en gal, fremfusende, vidunderlig tåbe.
- Lad være! - Jeg må gøre det!
- Vi har lige spist. - Din hud, den er så smuk.
Ja, det ved jeg. Den dækker hele min krop.
Jeg må have dig.
Nej, ikke på klaveret. Det er et lejet klaver.
Elskede, min elskede, min...
Sonja!
Sonja, har du set et glas med vinsovs?
- Kom til mit kvarter i morgen kl. 3. - Det kan jeg ikke.
- Kom nu! - Det er umoralsk. Hvad tid?
- Hvem skal afgøre, hvad der er moralsk? - Morale er subjektivt.
Subjektivitet er objektivt.
Moralske visheder forudsætter tillæggelser til substanser,
der kun eksisterer i forhold til dualitet.
Ikke som en essentiel forlængelse af ontologisk eksistens.
Kan vi ikke lade være med at tale så meget om sex?
- Det må du virkelig undskylde. - Du må hellere gå.
- Sonja, vær ikke sådan. - Nej, jeg mener det.
Mænd...
Næste uge tager vi afsted til fronten.
Formålet er at dræbe så mange franskmænd som muligt.
Selvfølgelig vil de prøve at dræbe så mange russere som muligt.
Hvis vi dræber flest franskmænd, har vi vundet.
Hvis de dræber flest russere, har de vundet.
Hvad vinder vi?
Hvad vinder vi, menig?
Forestil dig dine elskede erobret af Napoleon
og tvunget til at leve under fransk herredømme.
Ville I ønske, at de skulle spise den fede mad og de tykke sovse?
Nej.
Ville I, at de skulle have soufflé til hvert et måltid, og croissant?
Nej.
Mænd, siden I alle får en tre dages orlov inden, vi skal i kamp,
vil vi gerne vise jer dette lille hygiejne-stykke.
Farvel. Jeg håber, du morede jer.
Det gjorde jeg. Jeg morede mig.
Hvad er det for et sår på min læbe? Jeg må hellere se en læge.
Doktor, jeg har dette sår på min læbe.
- Du har en samfunds-sygdom, min ven. - Ah, min Gud.
Hvis du ikke bliver behandlet, bliver du blind.
Eller sindssyg!
Nå, mænd. Det var slut på stykket.
Mor jeg på jeres orlov, men pas godt på jer selv!
- Nå, hvad synes du om stykket? - Det var svagt. Jeg kedede mig.
Selvom doktoren var spillet med oplagthed.
Pigen havde en indtagende, lille rolle.
En satire på samtidens sæder, en parodi rettet mere mod hjertet end hovedet.
Jeg har tænkt mig at tilbringe de næste tre dage på bordel.
- Vil du ikke med? - Nej. Jeg har været på bordel én gang.
Jeg havde hikke. Det forsvandt sådan.
Og der er nogen, jeg må besøge i Sankt Petersborg.
Nå ok, mor dig.
Jeg synes, at Tryllefløjten er Mozarts største opera.
Det er en fandens opera, er det ikke? Sælger de popcorn?
Vi er så lykkelige over, at du ville tilbringe din orlov med os..
Du var altid min yndlingsnevø.
Selv om du er en ufattelig kujon.
Mange tak.
Nogen nyheder om kusine Sonja?
Kun at hun og Voskovec er ulykkelige, og at hun dyrker andre stimulanser.
- Er hun på stoffer? - Nej, elskere.
Nå, elskere.
Hvem er det?
Det er Grevinde Alexandrovna.
En af de mest fristende kvinder i Sankt Petersborg.
Fyldig barm, ikke?
Fyldig nok til et helt regiment, ville jeg sige.
Hun er blevet enke for nyligt.
De siger at hendes mand, Greven, døde i hendes arme
i færd med at prøve at tilfredsstille hendes uhyre seksuelle behov.
Utroligt. Han døde smilende, vil jeg vædde med.
Hvem er den person sammen med hende med det skæve skæg?
Det er Anton Ivanovich Lebedokov, hendes nuværende elsker.
Selvom den måde, hun stirrer på dig på...
Jeg kunne aftale noget med ham.
Jeg ville lade ham varme hende op. Så ville jeg komme ind og slutte hende af.
Du må passe på Anton Ivanovich. Han har et iltert temperament.
- Virkelig? - Han har dræbt mange mænd i dueller.
Alle i rasende jalousi over Grevinden.
Godt du nævnede det. Jeg tror, jeg vil se operaen.
Der er virkelig noget over Mozart!
Ja, jeg tror, du reagerer på hans musik.
Kunne du ikke være forsigtig?
Jeg synes...
Jeg synes, at denne lobby...
Jeg synes, at denne lobby i Sankt Pete..
Opera er en af de smukkeste i Europa.
Hvem er denne tiltrækkende og mystiske soldat?
Boris Grushenko.
- Jeg tog damen mellem benene. - Han har et ret følsomt ansigt.
Det er den del af mig, der kan ses.
Grushenko. Er det ikke den unge kujon, som hele Sankt Petersborg taler om?
- Ikke så ung. Jeg er 35. - Ham, der frygter egen sikkerhed
så meget, at han ikke vil forsvare sit land.
Han er i dårligt humør. Kan I ikke lide jeres pladser?
De må komme forbi til en kop te. Jeg er sikker på, at vi har meget at tale om.
OK. Jeg tager tebrevene med.
Vi kunne undersøge Deres erogene zoner.
- Hvad med dybbukken? - Hvorfor håner du mig altid offentligt?
Hvis du så meget som kommer nær Grevinden,
Skal jeg sørge for, at du aldrig ser dagens lys igen.
Hvis nogen mand nogensinde sagde det til mig, ville jeg brække halsen på ham.
- Jeg er en mand. - Jeg mener en meget lavere mand.
Boris! Boris Dimitrovitch!
Sonja!
Du ser så tiltrækkende ud i din uniform.
Jeg har en perfekt figur til tøj. Jeg er en 28 dværg.
Og dig, Sonja, du ser mere smuk ud i disse omgivelser end du gør normalt.
- Ah, Boris, Jeg er så ulykkelig. - Det ville jeg ønske, at du ikke var.
Voskovec og jeg skændes hele tiden.
- Jeg er blevet en skandale. - Stakkels Sonja.
Jeg har besøgt Seretsky på hans værelse.
Hvorfor? Hvad er der på hans værelse?
Og før Seretsky, Alexei. Og før Alexei, Alegorian.
- Og før Alegorian, Asimov. - OK!
Vent! Jeg er stadig ved A'erne.
- Hvor mange elskere har du? - I centrum?
- Ah, Sonja. - Boris, mit liv er i ruiner. Færdigt.
Jeg kan ikke klare Voskovec.
Hans mentalitet har reduceret al verdens skønhed til en lille, marineret fisk.
Sonja, du har brug for én, der kan tage dig væk fra Voskovec.
Én, der elsker dig. Én, der altid har elsket dig.
Hvordan har din bror Ivan det?
- Ivan har det OK. - Ja? Ivan har det godt?
Ivan er en tiger. Han gennemgik sin grundtræning på to uger og blev major.
- Taler han nogensinde om mig? - Sonja, han har travlt.
Jamen, han må da tale om mig nogle gange.
Tag det roligt, vil du? Dette her er hærens ejendom.
Han... engang var han syg... han talte i febervildelse... han råbte dig navn.
Virkelig? Så er der håb.
Hør. I morgen tager mit regiment af sted. Vi skal til fronten.
Franskmændene er os talmæssigt overlegne. Nok ingen af os overlever.
- Præcis hvad sagde han om mig? - Sonja!
Nå, hvor sagde du, du skulle hen? Ah, ja, krigen. Nå men...
Klæd dig varmt på, Boris, og mor dig.
Tricket er ikke at gå i panik og løbe, så skyder de dig i ryggen.
Jeg vil ikke trampes ned af en hest. Hvad med dig, Boris?
Det ville ikke gøre mig noget. Jeg vil ikke engang kæmpe.
Der er ikke nogen forskel på at leve under Tsaren eller Napoleon.
De er begge forbrydere. Tsaren er bare højere.
Hvis du ikke kan lide Napoleon, og du ikke kan lide Tsaren,
hvem ville du så have skulle styre landet?
- Vil du virkelig vide det? Livegenerne. - Nå, livegernerne.
Kun de ved hvordan ting skal gøres.
Når et hegn skal sættes op, er det altid livegenerne.
Han vil have livegerne til at styre landet.
Hvorfor ikke de kriminelle? Eller jøderne?
Nogle jøder er kvikke. Men deres kvinder tror vist ikke på sex efter ægteskabet.
- Er du gift, Boris? - Mig? Nej.
- Har du en kæreste? - Nej. Jeg er forelsket i en gift pige.
Hun er forelsket i en, der også er gift. Det er en rigtig sund situation.
Se, Boris. Se.
- Hvad har du der? - En lok af min kones hår.
En lok af hendes hår. Hold da ferie, hun løber sikkert rundt og er skaldet.
Lad være med at tabe det. Har du en lok af din kærestes hår?
Nej. Hun er gift. Men jeg har en lok af hendes mands hår.
Hold fast, denne hærs mad får ram på os.
Der er Visinksy. Han var fra min landsby.
- Han var landsbyens tosse. - Nå, hvad lavede du? Plads?
Ah, Gud prøver os.
Hvis han vil prøve os, hvorfor giver han os ikke en skriftlig?
RUSLAND
Wow! Kampen ser totalt anderledes ud midt i det hele
end den gør for generalerne oppe på bakken.
Kom og få nogle rødglødende.
- Har du noget at drikke? - Manden med øllet er på vej.
Har du noget mindre end det? Jeg er lige begyndt.
Vi startede kampen med 12.000 mænd.
Da det var ovre, havde vi 14 overlevende.
Vi fik en besked fra Tsaren, hvor der stod: "fortsat god arbejdslyst".
Den nat, mens jeg begravede lig, havde jeg endnu en mystisk oplevelse.
Gudskelov var Gud på vores side.
Det kunne have været meget værre. Det kunne have regnet.
Grushenko!
- Vladimir Maximovitch. Du er i live. - Nej, jeg er død. Se dette hul.
- Ah, gør det ondt? - Jeg føler ingenting.
Du ser ikke slem ud, i forhold til, at du er død. Jeg synes, det klæder dig.
- Hør her, gør mig en tjeneste. - Hvadsomhelst.
Denne forlovelsesring ville jeg have givet til min kæreste. En overraskelse.
- Skal jeg give hende den? - Nej, det kan være lige meget.
Tag den tilbage til guldsmeden i Smolensk. Vladimir Petroshnik.
Fortæl ham at jeg er død og få rabat.
- OK. Hvad gav du for den? - 1600 rubler.
- Gav du 1600 rubler for den her? - Det er en diamant med to flutes...
Det er jo galskab! Jeg kunne have fået denne ring for 1200.
- Aldrig denne ring. Aldrig. - Præcis den samme ring.
Hør nu, tag depositummet.
- Tag til Kiev. - Javel.
- Giv den til Natasha Petrovna. - Javel. OK.
Få en regning. Vær sikker på, at du får en regning.
- Hvorfor skal du bruge det? Du er død. - Af skattehensyn.
Aha! Godt tænkt.
- Hvad er der sket? - Pistolen gik af, mens han rensede den.
- Kuglen gik lige ind i hjertet på ham. - Er det alvorligt?
Med ordentlig lægehjælp vil han kunne holde endnu ti minutter.
Hvorfor rensede du din pistol?
Jeg skulle have kæmpet en duel for at forsvare din ære.
En tyrkisk kavaleriofficer rakkede den ned.
Han sagde, at du boller til højre og venstre.
Jeg vidste, at han løj, at du er ren.
Ja, øh...
Leonid, jeg ved, jeg kunne have været dig en bedre kone.
Sødere. Jeg kunne have elsket med dig oftere.
- Eller bare en enkelt gang. - En enkelt gang ville have været rart.
Du var en velmenende og kærlig husbond.
Gavmild og altid betænksom.
Hvor lang tid har han? Omkring otte minutter?
Jeg tror, mit går langsomt. Han har omkring tre.
At svømme ud i det åbne hav som en stor, vild sild.
Jeg er klar over, at dette virkelig må have slået dig ud, Sonja.
Men du må ikke tillade dig selv at blive opslugt af sorg.
Døden forgår,
og livet er for de levende.
Du har vel ret.
Skal vi have noget at spise?
- Lad os gå på Rykoff. - Nej, nej, nej.
- Hvorfor? - Jeg har lyst til kød, ikke en ostemad.
Det er ikke godt for dit helbred.
Der er en kro på hjørnet af torvet, der laver vidunderlige pølser.
I mellemtiden fortsatte krigen.
Mit regiment var blevet nedslagtet, og jeg for vild i fjendens lejr.
Jeg gik i panik og gemte mig, hvor jeg kunne.
Så besvimede jeg.
Da jeg kom til mig selv indså jeg, at jeg havde begået en forfærdelig fejl.
Skæbnen ville, at jeg havnede blandt en gruppe franske generaler,
hvilket medførte deres øjeblikkelige overgivelse, og gjorde mig til helt.
Min bror Ivan var ikke så heldig. Han var en af krigens uundgåelige skæbner.
Han var blevet gennemboret til døde med bajonet af en polsk militærnægter.
Beder du også for Ivan?
Ja. Din mand.
Jeg elskede ham, som du ved.
Jeg ønskede, at du skulle have nogle af hans ejendele.
Hvor venligt.
Jeg beholdt hans sværd og guldur.
Men her,
jeg giver dig hans overskæg.
Jeg vil tilbede det.
Og også,
noget snor.
Ivan samlede på snor.
Det ved jeg. Det var en af grundene til, jeg elskede ham.
Det forstår jeg godt.
Jeg elskede ham også for hans snor.
Er der mere til mig?
Jeg tænkte, at vi kunne dele de ord, han skrev.
Vil du have vokalerne eller konsonanterne?
Hans vokaler
Du må beholde konsonanterne.
Livet er ikke til at bære.
- Så mødes vi igen. - Grevinde Alexandrovna.
Jeg ville ønske, der var en måde, jeg kunne takke Dem for Deres heltedåd.
- Jeg kan finde på noget. - Måske kunne vi mødes hos mig senere.
Som De behager. Hvad med om fem minutter?
Nå, nå. Hvad har vi her?
- De ses stadig med grinedrengen, hva? - Tilbage fra krigen, kan jeg se.
Jeg ville have blevet længere, men de løb tør for medaljer.
Jeg hører, at din heroisme var ganske utilsigtet.
Heroisme bør være utilsigtet.
- Taler du stadig til denne blærerøv? - Forsigtig. Det er et snydespørgsmål.
Hent min vogn, Lebedokov. Jeg slutter mig til dig for et stykke tid.
Rart at se dig igen, Quasimodo.
- Mit værelse ved midnat? - Perfekt. Er De der så også?
- Naturligvis. - Vi ses til midnat, så.
Til midnat.
- Hvad med kvart i tolv. - Midnat.
- Boris, du har dårligt rørt din blini!
Nej, men... Jeg har været syg...
Kom ind!
Hvad siger du så?
Det er meget pænt. Jeg foretrækker noget sexet, men...
Vil De have noget vin? Noget, der kan give Dem lyst.
Ah, jeg har haft lyst siden de sene 1700ere.
De er frastødende, men jeg elsker Dem.
Ja, min frastødenhed er mit bedste træk.
Det må være ensomt ved fronten.
Hvor lang tid er det siden, at De har elsket med en kvinde?
Hvad dag er det i dag? Mandag, tirsdag..
- To år. - To år. Husker De hvordan, man gør?
Tja, hvis De sætter mig i gang, så vender det nok tilbage til mig.
Kan De huske det?
Ja. Det er lige som at kysse, ikke?
De er den bedste elsker, jeg har haft.
Ja, jeg øver mig ihærdigt, når jeg er alene.
- Skal vi sige pistoler ved daggry? - Sagtens. Hvad betyder det?
Du har fornærmet Grevindens ære.
- Hvorfor? Jeg lod hende komme først. - Sekundanterne vil komme efter dig.
- Sekundanter? Det var aldrig på tale. - Mine sekundanter vil komme efter dine.
Mine sekundanter er ikke med i det der. Lad dine sekundanter komme som tredje.
Og hvis ikke som tredje, så fjerde.
Han mener det! Du skal møde ham på ærens mark.
Jeg vil ikke i duel med ham. Han er en finskytte og en morder.
- Din ære er på spil! - Hvad er det her? Smæk Boris Dag?
Du er en krigshelt. Du kan da ikke frygte en duel med Anton Lebedokov?
Hør nu her, jeg vil bare ikke lade en god kugle gå til spilde.
Drengen er overilet. Jeg giver ham en chance for at sige undskyld senere.
Hvis han ikke gør det, flytter jeg til Finland.
Gæt hvem.
Ah, jeg ville kunne genkende de hænder hvorsomhelst.
Det er Gamle Nehamkin.
Nej. Det er...
- Boris! - Ja. Hvordan har du det?
- Jeg har taget en gave med. - Hvad er det?
Du ved nok de øreringe, du altid ville have? De lange?
Tak, fætter Boris.
Fjernet to gange. I morgen aften kan det være, at jeg er fjernet for evigt.
Hvad er der? Du ser så bekymret ud.
Sonja, er du bange for at dø?
Bange er ikke ordet.
Jeg frygter døden.
Det er en interessant skelnen.
Hvis blot Gud ville give mig et tegn.
Hvis han bare ville tale til mig, bare én gang.
Hvadsomhelst. En sætning. To ord. Hvis han bare ville rømme sig.
Selvfølgelig er der en Gud. Vi er skabt i hans billede.
Tror du, jeg er skabt i Guds billede? Tror du, han går med briller?
- Ikke med det stel. - Intethed.
Ikke-eksistens.
Sort tomhed.
- Hvad sagde du lige? - Nå, jeg planlægger bare min fremtid.
Hvorfor er du så optaget af døden?
Sæt dig her med mig et øjeblik.
Sonja, i morgen skal jeg kæmpe en duel med Anton Lebedokov.
Han er meget bedre end jeg er til det, og jeg bliver sikkert dræbt.
I tilfælde af, at jeg ikke ser dig igen, vil jeg bare sige, at jeg elsker dig.
- Boris! - Jeg har elsket dig siden, vi var små.
Jeg var knust, da du elskede Ivan.
Hvorfor sagde du ikke noget?
- Ville det have gjort en forskel? - Selvfølgelig ikke, skat.
Hvis miraklet sker, og jeg ikke bliver dræbt, vil du så gifte dig med mig?
Hvad tror du chancerne er?
At dø før høsten.
Afgrøden, kornet, marker med skvulpende hvede.
Hvede. Livet er hvede.
Sonja, her er din chance for at gøre noget godt for en døende dreng.
Men jeg elsker ikke Boris. Jeg elsker ham, men jeg er ikke forelsket i ham.
Ah, hvede! Masser af hvede! Hvedemarker.
En fantastisk mængde hvede!
Og dog, han elsker mig. Han ville være en hengiven husbond.
Ikke særlig spændende, men hengiven. Vi kunne stifte familie. Eller leje en.
Jeg kunne lære at elske ham. Mig, Boris, og seks lejede børn.
Eller ville jeg føle mig fanget? Kvalt? Kan ikke trække vejret?
Aben et vindue! Nej, ikke det vindue! Det i badeværelset!
Gul hvede. Rød hvede. Hvede med fjer. Hvedefløde.
Stakkels dreng. Skal duellere med Anton Lebedokov.
I morgen vil min elskede fætter Boris ligne en schweizisk ost.
Lov ham hvadsomhelst, gør ham lykkelig for bare en nat.
Ah! Ville jeg føle mig fanget? Kvalt? Min ungdom passeret?
Leve med en schweizisk ost og lejede børn.
Selvfølgelig vil jeg gifte mig med dig, Boris. Det ville være mig en ære.
Denne Anton Lebedokov, han er en god skytte, er han ikke?
- Det er jeg bange for. - OK,
siden dette kunne være din sidste nat på jorden,
så lad os gå op på mit værelse og elske.
Fin ide. Jeg henter soyasovsen.
Endelig. Du er sent på den, Grushenko. Vi troede, du ikke ville komme.
- Jeg sov over mig. - Er det muligt at være så afslappet?
Jeg hader at skyde nogen før min morgen-te.
Jeg får en masse irriterende post fra mine livegener.
Jeg beder jer begge, kom til fornuft.
Vi kan stadig aflyse, ved gensidig enighed, uden tab af ære.
Når du fremstiller det på den måde, så vil jeg da gerne i seng igen.
Vi gør det nu og til døden.
Ah nej! Jeg kan ikke gøre noget til døden, det siger min læge.
Jeg har mavesår. At dø er det værste, man kan gøre.
Begynd.
Du er blevet udfordret. Vælg.
OK.
- OK, jeg tager disse to. - Kun en.
Nå ja, han skal også have en! Hvor fjollet af mig.
Start ryg mod ryg, når jeg giver signal, tager I ti skridt, vender og skyder.
- Er det klart? - Selvfølgelig.
Selvfølgelig.
Held og lykke. Og må Gud være med jer begge.
Lytter du?
En, to,
tre, fire,
fem, seks,
syv, otte,
ni, ti.
Kan det renses væk?
- Du skal skyde. - Nej, nej. Jeg vil ikke skyde.
Det skal du. Det siger loven.
Nå, hvis loven siger det, så skyder jeg bare op i luften.
Så. Nu har jeg opfyldt min pligt.
Boris Dimitrovitch.
Jeg har lært en stor lektie her i dag.
Det har jeg også. Skyd aldrig op i luften, når du står under den.
Du kunne have dræbt mig. Men du undlod.
Hvordan kan jeg nogensinde gengælde det?
Du kan starte ved at holde op med at træde på min tå.
Ah, det må du undskylde.
Boris Dimitrovitch, fra nu af vil jeg føre en ny tilværelse.
Jeg vil modificere mine synspunkter.
Jeg vil prædike godhed, måske ligefrem melde mig ind i kirken.
Jeg vil leve et retskaffent liv.
Vie mig selv, som jeg gjorde i min barndom, til min sang.
Han har en god stemme, har han ikke? Jeg skulle have skudt ham.
Og således blev Sonja og jeg gift.
Jeg erklærer jeg hermed mand og kone.
Jeg er så lykkelig. Se blot barnet. Hun er så lykkelig, at hun har mistet mælet.
Han ramte ikke... han ramte ikke...
Jeg ved, at du er bekymret for, om du vil kunne stimulere mig nok.
Om det er muligt for dig at leve op til ægteskabets forpligtelser.
Det bliver en let sag, det lover jeg. Jeg har overhovedet ingen dårlige vaner.
Jeg indrømmer, at jeg har nogle få særheder.
Jeg spiser ingen mad, der starter med bogstavet F. Såsom kylling.
Boris, jeg elsker dig bare ikke.
- Ah, Sonja. - Jeg elsker dig, men er ikke forelsket.
Sonja, ved du overhovedet, hvad kærlighed betyder?
Der er mange forskellige former for kærlighed, Boris.
Der er kærligheden mellem mand og kvinde.
Kærligheden mellem mor og søn.
To kvinder. Lad os ikke glemme min yndlings.
- Og kærligheden, jeg altid har ønsket. - Ja?
Kærligheden mellem to usædvanlige individer.
- Sonja. - Ah, lad være, Boris. Jeg beder dig.
Sex uden kærlighed er en tom oplevelse.
Ja, men af en tom oplevelse at være, er det en af de bedste.
I starten var stemningen en smule anspændt.
Men efter et stykke tid slappede hun af.
Nej. Ikke her.
Snart blev Sonja vant til mig.
Nogle gange morede hun sig ligefrem.
Som dengang, hun bagte sin første soufflé.
Pengene var knappe, og Sonja lærte at lave vidunderlige sneretter.
- Elskede, det ser en smule råt ud. - Jeg bagte det i halvanden time.
Gjorde du? For det ser nu... Hvad skal vi have til dessert?
- En overraskelse, Boris. - Ja? Hvad?
- En dejlig stor spand tø! - Tø! Min yndlings! Hvor skønt.
Om aftenen spillede vi musik sammen.
Og som tiden gik, vandt jeg hendes hjerte.
Ah, Boris. Jeg har aldrig været så lykkelig i hele mit liv.
Jeg elsker dig, Boris, dybere end jeg nogensinde troede det muligt.
Virkelig?
Jeg vil have børn med dig.
- Hvilken slags? - Små børn.
Selvfølgelig. De store er mentalt langsommere.
- Jeg vil have tre børn. - En af hver.
Ah, Boris.
Jeg er faktisk lykkelig.
Jeg vil være den, der siger: Se, hvad jeg sagde,
men nogle mænd har det, og andre har det ikke.
Heldigvis har jeg så meget af det.
De næste måneder var den lykkeligste tid i mit liv.
Så en dag, på højdepunktet af min følelse af velvære,
var jeg pludselig, og uden nogen åbenlys grund,
overvældet af en trang til at begå selvmord.
Du er sund og rask, du har en smuk kone, dit arbejde går godt.
Jeg ved det, men der er noget, der mangler.
- Hvad? - Jeg føler et hul i mit indre væsen.
- Hvilket slags hul? - Tja, et tomt hul.
Et tomt hul?
Jeg opdagede hullet for en måned siden, men det var noget, jeg havde spist.
Måske er du bare syg i sjælen.
- Se, der er døden. - Hvad? Hvor?
Døden! Har taget Krapotkin, vinhandleren.
- Virkelig? - Ja, og en kvinde.
- Uha, det er ikke fru Krapotkin. - Det er løgn.
Nej. Jeg vidste, at Krapotkin havde gang i en anden.
- Hvor tager du Krapotkin hen? - Bort! For altid!
Hør, hvis du løber ind i min kone, så sig til hende, jeg er sammen med dig.
Farvel, Krapotkin. Hvis du får mulighed for det, så skriv.
Fader Andre, helligst af hellige, gammel og klog,
du er den mest rynkede mand i hele landet.
Skrid fra mit skæg, din lille nar.
Rejs dig, mit barn, rejs dig.
- Jeg står op. - Mit syn er dårligt.
Alle siger, at du er blevet senil, men du er den eneste, der kan hjælpe mig.
Jeg tror ikke, du er senil.
Hvor sagde du, at fisken var fanget?
- Hvilken fisk? - Sagde du ikke noget om en fisk?
Fader, Boris har prøvet at begå selvmord.
Sidste uge overvejede han at gøre det ved at indånde ved siden af en armenier.
Sig dette til Boris.
Jeg har levet mange år
og efter mange prøvelser,
er jeg nået til den konklusion, at det bedste er...
Ja?
Lyshårede 12-årige piger.
Fader!
To af dem, hvornår det end er muligt.
Fader, jeg regnede med dig.
Jeg tilgiver dig.
Tak, Deres Beskidthed.
Da jeg hang og svajede i løkken,
blev jeg pludselig overvældet af en trang til at leve.
Det eneste jeg kunne tænke på, var Sonja.
Jeg ville holde hende tæt, tørre tårer på hendes skulder,
og dyrke oralsex.
Da var det, at jeg tog beslutningen om at leve,
at leve og blive en stor poet.
Jeg skulle have været
et par forrevne klør
pilende henad
de stille haves gulve.
For sentimentalt.
Den vinter havde Sonja og jeg det vidunderligt.
Vi fik en ny ven, Berdykov, landsbytossen.
Berdykov kunne sidde og smile i dagevis, og kærtegne et lille stykke fløjl.
Sonja gjorde ham lykkelig ved at give ham småkager.
Vi glædede os til foråret, hvor vi kunne få vores eget barn.
Hvad vi ikke vidste var...
Krig! Napoleon har invaderet Rusland! Der er krig!
Ah nej, hvad med alle vore planer? Vi skulle have været forældre i år!
Der bliver en lille ændring. I stedet bliver vi flygtninge.
- Det er frygteligt! - Vi må tage alt og flygte.
Det er jeg meget god til. Jeg var mændenes flygtningsmester i to år.
Vi bliver nødt til at brænde maden, så franskmændene ikke får den.
- Boris, jeg har en ide. - Hvad?
Lad os snigmyrde Napoleon.
Ja. Interessant. Vil du begynde at strikke middagen?
- Jeg mener det. - Hvad mener du?
Jeg mener, lad os dræbe Napoleon, du og jeg.
Har du drukket af det glas, vi bruger til landsbytossen?
- Det er løsningen på vores problemer. - Det er ikke noget svar.
Og det er også den forkerte løsning. Den rette løsning er at løbe.
- Napoleon har besat Moskva. Han er her. - Sonja!
To uskyldigt udseende typer som os kunne tage ind og skyde ham.
Vi ville aldrig komme nær ham, og hvis vi gjorde, ville skyde ved siden af.
Han er en svær skydeskive. Han er meget lille.
Boris, det er vores chance for at udføre en ægte heroisk handling.
Siden hvornår er mord blevet en heroisk handling?
Vold er retfærdiggjort, når den udøves for menneskeheden.
- Hvem sagde det? - Tyskeren Attila.
Citerer du en tysker for mig?
Ved du ikke, at mord medfører
et moralsk imperativ, der transcenderer enhver vished om universel fri vilje?
Det var utroligt indholdsløst.
- Det er indholdsløst? - Indholdsløst!
Er du så dumdristig at sige, at jeg taler indholdsløs tale til dig?
Jeg er en af de mest indholdsløse mennesker i hele Rusland.
Jeg har Ivans gamle pistol.
Sonja! Politisk snigskytteri virker ikke.
Vold leder til vold. Den, der lever ved sværdet, dør ved sværdet.
Nå, men jeg nu er løbet tør for klichéer nu.
- Foreslår du passiv modstand? - Nej, jeg foreslår aktiv flugt.
- Du kan ikke løbe væk hele dit liv. - Det ved jeg, men mord.
Den værste af alle forbrydelser.
Og ikke et abstrakt mord som at skyde en ukendt fjende på slagmarken,
men stående i et lukket rum med et levende menneske
og trykke af, ansigt til ansigt.
Og så et berømt menneske, et succesrigt et, der tjener mere, end jeg gør.
Min Gud, Napoleon er sikkert god for mere en 10.000 francs om ugen.
Det er minimum. Det er uden drikkepenge og andre ting oveni. Intet i den stil.
Og hvad er jeg? Han er en stor mand.
Han tænker som en supermand, og jeg er bare en orm,
et insekt, et slags kravlende, ulækkert, krybende lille utøj.
- Du må gerne stoppe mig, ved du nok. - Det skal jeg nok, når jeg er uenig.
Sonja. Tilkommer det virkelig os at dræbe nogen?
Boris, for første gang i mit liv føler jeg mig fri. Vægtløs.
Jeg føler en opløftet form for menneskelig frihed.
Det hedder guillotinen.
Ah, se, Boris.
Det bløde, gyldne tusmørke er allerede ved at forvandle sig
til en blå, stjernefyldt nat.
Forsigtig, den pistol kunne være ladet.
Adskillige dage senere tog vi afsted til Moskva.
Vi tog Berdykov med os noget af vejen. Han var på vej til Minsk.
Der var landsbytosse-konference i Minsk. Berkydov havde tænkt sig at deltage.
Landsbytosser fra hele Rusland mødtes der.
VELKOMMEN IDIOTER
Vi kørte gennem små byer og bittesmå landsbyer.
Vi havde ikke nogen plan, men da vi stoppede ved en kro, gav skæbnen os en.
Undskyld. Kunne du fortælle mig, hvem de mennesker bag den skærm er?
Det er Don Francisco af Spanien og hans søster.
De er på vej for at mødes med Napoleon.
- Don Francisco, formoder jeg. - Kender De mig, senòr?
Nå, lad os bare sige, at Deres navn er en legende på disse kanter.
- Er det? - Måske ikke en legende,
men i hvert fald en stor vittighed.
Og De må være Dons søster, den bekendte spanske grevinde.
Hvem er du?
Blot en ydmyg tjener, der ønsker at købe Hans Excellence en drink.
Jeg ville være beæret.
Tjener, en flaske af Deres bedste rødvin, og to sugerør.
To sugerør.
Rygtet siger, at Don er på vej til at besøge Napoleon.
Rygter rejser med vindens hast.
Ikke så hurtigt som gode nyheder.
Intet nyt er godt nyt.
Her i dag, borte i morgen.
Man kan føre en hest til truget, men ikke tvinge den til at drikke.
- Din tur. - Vi ville invitere jer over til os,
men forskellen på vores sociale rang og velstillethed gør det fjollet.
Ah ja, den smed jeg lige på. Sikke et slag.
Kender I så Napoleon, eller hvad?
Næsten ikke.
Er det en vittighed, Deres Intethed?
Vi er venner med hans bror, der afgør Spaniens affærer,
men det er vores første møde med den store kejser.
Det var alt, hvad jeg ville vide.
- Don Francisco? - Undskyld mig?
Jeg har problemer med mit bælte.
Vil du komme herover og holde min barm?
Selvfølgelig, senòrita.
Nej, nej, nej, det var ikke det, jeg havde forestillet mig.
Der skulle have været mere flødeskum mellem skorperne, og ikke nogen rosiner.
- Men sidste gang sagde De rosiner. - Nej!
Hvis denne kage skal bære mit navn, må den være federe! Mere flødeskum.
- Ja, men er der tid? - Ikke meget.
Mine spioner fortæller mig, at min hæderkronede engelske fjende
arbejder på en ny kødopskrift, som han planlægger at kalde Beef Wellington.
Den vil aldrig slå igennem.
Jeg må udvikle Napoleonshatten, før han udvikler Beef Wellington.
Europas fremtid afhænger af denne ligevægt.
Ja, Deres Højhed.
Vi må se Dem, Deres Højhed.
Vi tror, der er gjort planer om at myrde dem.
Vraiment?
Så vi har fået en ukendt person fra hæren til at ligne Dem. Se.
Hvordan har De det, Deres Højhed?
- Ligner han mig? - De ser ham uden sit tæppe.
- Kom. - Lad mig lige få den på, Deres Højhed.
Og nu overtager jeg Deres plads.
Jeg vil lære dig at gå som mig. Jeg har en storartet gangart.
Når kejseren er af vejen, mangler vi blot at myrde Don Francisco.
Det vil ødelægge Hans Højheds dumme planer om en traktat med Spanien.
Så vil jeg sejle til østrig,
og forme en alliance med kronen. Ikke kongen, bare kronen.
De kalder mig gal,
men en dag, når Frankrigs historie er skrevet,
vil man indprente sig mit navn.
Sidney Applebaum.
Vi er her for at se kejseren.
Hvem er De?
- Hvem? Ah, det var løjerligt! - Løjerligt, ja.
Han kender ikke listen over de 100 mest kendte spaniere.
Ja. Det er bare Don Francisco og hans søster.
Ja, Donessaen.
Vi har en aftale med Napoleon.
Napoleon Bonaparte. Den bekendte internationale tyran.
- Er I Don Francisco og hans søster? - Ja, helt sikkert.
- Vi havde en lang... varm rejse. - En varm rejse.
- Vores halse er tørre. - De er tørre.
- Vi søger undsætning. Undsætning. - Undsætning!
Ja. Er Undsætning her, tilfældigvis?
De sagde mig aldrig Deres navn, madam.
Drengene kaldte mig normalt bare Juanita.
Kejseren sætter pris på storslåede kvinder.
- Han vil være mere end indtaget af Dem. - Ah, Gud! Jeg tog kun de flade på.
Vi er selvfølgelig alle meget ivrige efter at høre deres traktat-forslag.
Godt. Jeg har gjort mig megen umage, og jeg har tænkt på hver lille detalje.
Hvis jeg blot kunne finde ud af de store punkter, så havde vi noget!
Lad os ikke tale mere forretning, I har haft en tærende rejse.
- Vi skulle have hilst på kejseren. - Pygmæen bliver sur, hvis han overses.
Senere. Først vil jeg traktere jer, som det tilkommer spansk adelstand.
Ih, skønt! Men hold igen med champagnen. Donessaen har podagra.
Nå, hvis I vil gå videre, vil jeres behov blive sørget for.
Tak skal De have.
Da De er her med Deres søster, kunne De måske ønske en fransk elskovsdrøm,
som kunne sendes op til Deres værelse? Det kan arrangeres.
Fint. Måske vil jeg have to for at bevare den perfekte symmetri.
- Jeg foretrækker selv to. - Jeg foretrækker tre.
Er dette rum stort nok, eller ville du foretrække en suite?
- Boris, jeg er bange. - Du? Jeg er ved at få næb og fjer.
- Hvad skal vi gøre? - Jeg foreslår, vi kommer herfra nu.
Jeg forlader ikke dette sted, før vi har skudt Napoleon. Her.
Nå, ser man det. Jeg er snigmorderen.
Husk, du kan ikke tage nogen chancer.
Så vær sikker på, at tromlen er presset mod hans hoved eller hans bryst.
Og træk ikke aftrækkeren, Boris. Vrid den!
Hvor gik du på husholdningsskole? På et piratskib?
Lad os lige være sikre på, at vores plan er gennemtænkt.
OK. Du flirter med ham, tager ham med her tilbage efter middagen,
bringer ham i en tilstand af tilfredshed, og så skyder jeg ham.
"Jeg skyder ham." Kan du fatte, at jeg taler sådan?
Ja. Spanien er ret varm på denne tid af året.
Barcelona er varmere end Madrid,
og alligevel, folk er så forskellige, barcelonianerne og madridnikkerne.
Er alle damerne i Spanien så smukke, som De er, madam?
Nej, ikke alle sammen. Der vil altid være nogle udyr.
Ah, general.
Undskyld mig, madam.
Tag det roligt. Du gør dig selv til grin.
- Det her er en god champagne. - Kan du klare en kasse til?
Sagtens, jeg skal bare have et par stive.
Et par stive? Du minder mig om et stykke trækpapir.
Ja, jeg tror også, jeg har haft fornøjelsen af at møde din søster.
- Min søster? Hvilken en? - Jeg troede kun, du havde en.
En? Ih, nej, nej.
Faktisk, altså, så har jeg en halvsøster.
Eller, ikke ligefrem halvsøster. Det er to femtedele.
Damer og Herrer,
Hans Kejserlige Højhed, Kejser Napoleon.
- Så De er Don Francisco? - Ja. Jeg har en hilsen fra deres bror.
Han siger, du tog af sted, du skriver aldrig. Han hører aldrig fra dig.
Du tog hans barbermaskine og gav den aldrig tilbage.
- Dette er mig en ære. - Det er en større ære for mig.
- Nej, en større ære for mig. - Nej, en større ære for mig.
- Nej, en større ære for mig - OK, måske en større ære for dig.
- Du må være Don Franciscos søster. - Du må være Don Franciscos søster.
- Nej, du må være Don Franciscos søster. - Nej, du må være Don Franciscos søster.
- Nej, det er en større ære for mig. - Vores gæster må have humor.
- Hun er en stor spasmager. - Nej, du er en stor spasmager.
Nej, du er Don Franciscos søster.
- Skal vi sætte os til bordet? - Ah, kan vi ikke spise først?
Deres søster og Deres Højhed lader til at gå godt i spænd.
Synes De, jeg er tiltrækkende som mand?
Ja. De er nok mest tiltrækkende som mand.
Hvor mange af Deres følelser for mig skyldes alle de lande, jeg hersker over?
Ah, halvdelen af dem, vil jeg tro. Det går lige op.
Bliver De sværere at erobre end Rusland?
Tja, jeg vejer mindre.
- Jeg kommer op til Dem efter middagen. - Godt. Så kommer jeg op til Dem.
Kom ind.
Sonja, jeg tænkt over det her. Det er mord.
Hvis alle gjorde det, ville det være en verden fuld af mordere.
- Ejendomspriserne ville gå amok. - Jeg ved det.
Hvis alle gik på samme restaurant en aften
for at spise blintzes, ville der blive kaos. Men det gør de ikke.
Jeg taler om mord, hun om blintzes.
Du sagde selv, at der ikke findes nogen ret eller uret.
- Det er ens eget valg. - Det er rigtigt,
og jeg vælger faren.
- Virkelig? - Nej, men det lød godt i aftes.
Ah, Boris. Hvis vi bare kunne være børn igen.
Ja, enig. Helst franske børn.
Tænk, den eneste ægte lykkelige person, jeg kender er Berkydov, landsbytossen?
Det er lettere at være lykkelig hvis ens eneste problem
er at beregne hvor meget, man skal savle.
- Kys mig. - Hvilken en vil du have?
- Giv mig en nummer otte. - Det er to firere. Det var en nem en.
Nu kommer jeg!
- Er du alene? - Selvfølgelig.
- Jeg synes, jeg hørte stemmer. - Jeg bad.
- Jeg hørte to stemmer. - Nå ja, så jeg spillede begge roller.
Champagne! Fra Frankrig.
Jeg kan se, at De har medbragt hele udstyret.
- Skål på Deres øjne. - Skål på Deres næseryg.
Mit begaer kender igen grænser.
Skal vi... i sengen?
Skal vi hvad i sengen?
Tilgiv mig mit hastværk.
Vi har altid hørt, at spansk blod er det varmeste.
- Jeg fik mit kølnet til sommeren. - De kan sætte tempoet.
Godt. Hvorfor sætter vi os ikke lidt, og bygger langsomt op?
De skulle nødigt nå klimaks for tidligt. Så er de færdig inden midnat.
- Du er en fristerinde. - Åh, jeg ber, Deres Excellence.
- Kald mig blot Napoleon. - OK. Så kan du også kalde mig Napoleon.
Jeg har aldrig mødt en kvinde som dig.
Jeg kunne hvile mig hoved på din skulder på denne måde for evigt.
Ja, det lyder sjovt, bortset fra fedtpletten.
Hans Excellence.
- Hvad var det? - Ah, bare en brise.
En brise med mus. Mus, kan det ikke være lige meget?
Hvis jeg havde en kvinde som dig i stedet for min kone,
ville jeg kunne erobre hele Europa.
- Hvad var det? - Hvad? Nå, det.
Jeg tror, det var den gamle skabsdør, der smækkede i.
Man kan ikke være for forsigtig. Den russiske undergrund ser mig gerne død.
Jeg tager store chancer ved at befinde mig i besat område.
Jeg er omgivet af snigmordere.
Hver dag er et nyt møde med døden.
Tja... det er prisen, man betaler for politisk magt.
Ja, livet i toppen er et helvede.
Og det er derfor, jeg nyder hvert eneste minut med dig.
Hvert sekund har betydning for mig.
Det er derfor at jo før...
Jo før vi fuldbyrder elskovsakten, jo lykkeligere vil jeg være.
- Kom nu. - Jeg kan ikke.
- Don Francisco. - Skyd!
Sænk den pistol. Hun er over 18.
Du er en tyran og en diktator, og du sætter krige i gang.
- Hvorfor opremser han mine bedrifter? - Dræb ham!
- Vagter! - Nej.
Boris, vi er ikke på ferie her.
Jeg kan ikke skyde ham. Han er et menneske. Han vil bløde på tæppet.
Giv mig den pistol.
Se? Det er ikke så nemt.
Hvorfor? Hvorfor kan jeg ikke gøre det?
Fordi det er moralsk forkert.
- Aha. Kan du definere dine vendinger? - Der er et moralsk imperativ her.
- Hvor? - Ved at dræbe Napoleon, dræber du dig,
fordi vi alle er involverede i en slags total uomstødelighed.
Kom nu. Det er vi jo ikke. Nu er du bare panteistisk igen.
Hvordan er det panteistisk? Universelt relaterer vi alle til én stor enhed.
Vil du slå ham? Han er ved at komme sig igen. Bare et lille slag.
Vi er i gang med et etisk spørgsmål.
Nu skal du ikke til at citere Thomas Aquinas igen?
Jo. Han sagde: "Dræb aldrig et menneske, isaer ikke ved at tage hans liv."
Hvad?
Hvis vi ikke stopper ham, brænder han det halve af Europa ned.
Måske bliver det den halvdel med vores godsejer i.
- Boris. For vores børns skyld. - Vi har ikke nogen.
- For vores forældres. - De har ingen børn.
- Nå, men jeg så dræber jeg ham. - Sonja.
- Det gør jeg. - Nej. OK. Se nu her,
kør vognen op foran. Så dræber jeg ham.
Se på ham. Hvis vi ikke dræber ham, vil han starte krige over hele Europa.
Men mord?
Hvad ville Sokrates sige?
Alle de grækere var homoseksuelle.
Hold op, hvor må de have haft nogle vilde fester.
Jeg vil vædde med, at de alle lejede et hus sammen på Kreta hver sommer.
(a) Sokrates er en mand.
(b) Alle mænd er dødelige.
(c) Alle mænd er Sokrates.
Det vil sige, at vi alle er homoseksuelle.
Jeg er ikke homoseksuel.
Engang var der nogle kosakker, der fløjtede efter mig.
Jeg har bare en krop, der ophidser begge overbevisninger.
Men nogle mænd er heteroseksuelle,
og nogle mænd er biseksuelle, og nogle mænd tænker slet ikke på sex.
De bliver advokater.
Mit problem er, at jeg kan se begge sider af enhver sag.
Jeg er for logisk. Og verden er jo ikke logisk.
Hvis den var, ville Gamle Nehamkins søn ikke være yngre end Unge Nehamkin!
Jeg vidste, at der var noget tosset over det, da jeg var barn,
men hver gang jeg sagde noget, fik jeg smæk. Så...
jeg er bare tynget af skyldfølelse, og opslugt af samvittighedsnag
og ramt af lidelse på hele menneskehedens vegne.
Og ikke nok med det, jeg er ved at få
herpes her på min læbe, det er virkelig ved at slå mig ihjel.
Hvad skal jeg gøre?
Arrester den mand for mord. Heldigvis dræbte han kun en efterligning.
Jeg gjorde ikke noget. Tag det lige roligt, ikke?
I bøjer min hals.
Den spanske regering vil få dette at høre.
Don Francisco er ikke en mand, der tager sådanne ting let.
Der er Don Francisco.
Det var en fejltagelse. Jeg ved det - jeg begik den.
Ved et mirakel lykkedes det Sonja at undslippe franskmændene og flygte.
Mens jeg blev smidt ned i en fugtig celle for at afvente min henrettelse -
min yndlingshobby.
Heldigvis var det et fransk fængsel, så maden var ikke dårlig.
Min familie fik lov at besøge mig.
Husker du naboens flinke dreng? Raskolnikov?
- Ja? - Han slog to damer ihjel.
Det er løgn! Sikken grum historie.
Bobick fortalte mig det. Han hørte det fra en af Karamazov-brødrene.
- Han må have været besat. - Tja, han var en rå unge.
- Rå unge? Han var en idiot. - Og spillede fornærmet og såret.
- Jeg hører, at han var en spillefugl. - Tænk dig, han kunne være din kopi.
Virkelig? Hvor ualmindeligt.
Søn,
i mange lange år, har jeg gemt dette stykke land til dig.
- Se, der er et hus på det. - Ja, det er et sødt lille hus.
Jeg kan se, du ikke har spildt dit liv.
Lad ingen fremmede træde på det.
Nej, nej, ingen fremmede.
Du er en mega særling, ved du det?
Næste år regner jeg med at bygge et gæstehus.
Ah, et lille bitte gæstehus med en håndboldbane
og en lille, lille svømmepøl for lopper eller lignende?
Nå, men, du vil vel gerne hvile dig i dit gummiværelse nu.
- Hvem er du? - Jeg er en Guds engel.
- Det er løgn. - Frygt ikke, Boris.
Du har levet et retfærdigt liv,
og i sidste øjeblik før henrettelsen
er det kejserens plan at benåde dig.
Virkelig?
Han vil gøre et stort offentligt nummer ud af sin gavmildhed,
og du vil have lært din lektie,
men du bliver ikke henrettet.
Så er der en Gud.
Utroligt.
Moses havde ret.
Han, der underkaster sig sandheden
og vil have røgelse og myrraskær smurt på sine gummer i overflod,
og han skal hvile i Herrens hus
i seks måneder med mulighed for at købe.
Mens den onde mand vil få alle mulige slags problemer.
Hans tunge skal klæbes til ganen.
Og hun skal tale som en kvinde, hvis man holder godt øje med ham.
Og han skal...
Den onde mand skal sendes direkte i fjendens arme,
hvad enten de kan betale portoen eller ej.
Og... Vent, jeg har mere
om den onde mand.
Jeg skal gå gennem de dødes skyggers dal...
Eller rettere, nu jeg tænker over det,
skal jeg løbe gennem de dødes skyggers dal,
for på den måde kommer man hurtigere ud af dalen.
Og han, der har rene hænder og et rent hjerte er OK hos mig.
Mens han, der fjoller rundt med
gårdspladsens dyr bør holdes øje med.
Jeg takker dig.
OK, Grushenko, kom nu. Lad os gå.
I er sent på den. Jeg har ventet her siden klokken 6.30.
- Du er da ulidelig munter. - Du ved, hvordan det er
når man er ekstra modig. Sikkert ikke.
ROSA BRYLLUP ANDEN SAL. RUSSISK TANDLÆGE, MEZZANIN
GRUSHENKOS HENRETTELSE STUEN
Travl dag, hvad? Holder I fyre udsalg?
Nej, bind for øjnene er for tabere. Jeg vil gerne se, hvor kuglen rammer.
Det lærte jeg under krigen. Jeg blev prydet, faktisk.
Gad vide, hvad kejseren laver i dag?
- Klar. - Kom tættere på? Ram nu ikke forbi.
Det ser dårligt ud i rapporten.
Sigt.
Hold da op, kejseren venter virkelig til sidste øjeblik.
Sikken flair for dramatik... sådan en gammel snedig rad.
Fyr.
Det er en meget kompliceret situation, kusine Sonja.
Jeg er forelsket i Alexei. Han elsker Alicia.
Alicia har en affære med Lev.
Lev elsker Tatiana.
Tatiana elsker Simkin.
Simkin elsker mig.
Jeg elsker Simkin, men på en anden måde end jeg elsker Alexei.
Alexei elsker Tatiana som en søster.
Tatianas søster elsker Trigorian som en bror.
Trigorians bror har en affære med min søster,
som han kan lide fysisk, men ikke åndeligt.
Natasha, det er ved at blive sent.
Firmaet Mishkin og Mishkin
sover med Firmaet Taskov og Taskov.
Natasha, at elske er at lide.
For at undgå at lide, må man ikke elske.
Men så lider man under ikke at elske.
Derfor er at elske at lide.
Ikke at elske er at lide. At lide er at lide.
At være lykkelig er at elske.
At være lykkelig, er derfor at lide, men lidelsen gør én ulykkelig.
Derfor, for at være ulykkelig må man elske,
eller elske at lide, eller lide af for megen lykke...
Jeg håber, du forstår alt dette.
Jeg vil aldrig giftes.
Jeg vil bare skilles.
Nej, se. Det er Boris.
Boris, hvad er der sket?
- I blev snydt. - Hvordan?
Ved det ikke. En åbenbaring forudsagde min benådning, men de skød mig.
Du var min eneste store kærlighed.
Mange tak. Det sætter jeg pris på. Nu må du må have mig undskyldt, jeg er død.
- Hvordan er det? - Hvordan er det?
Kan du huske den kylling hos Treskys restaurant?
- Ja. - Det er værre.
Værre end kyllingen hos Tresky.
Ak ja, livet går jo videre.
De sidste spor af det flimrende tusmørke.
Sænker sig bag den hastigt formørkende aften,
og det er kun eftermiddag.
Snart vil vi være dækket af hvede.
Sagde du
hvede?
Hvede.
Hvede. Jeg er død. De taler om hvede.
Spørgsmålet er, har jeg lært noget om livet?
Kun at mennesker er delt op i sjæl og krop.
Anden omfavner alle de noble aspirationer, som poesi og filosofi,
men kroppen har det sjovest.
Det vigtigste er, tror jeg, ikke at være bitter.
Hvis der viser sig at være en Gud, så tror jeg ikke, Han er ond.
Jeg tror, det værste, man kan sige om Ham er, at han er lidt af en taber.
Men trods alt er der værre ting i livet end døden.
Hvis du nogensinde har tilbragt en aften med en forsikringsmand,
ved du præcis, hvad jeg mener.
Pointen her er, tror jeg, ikke at tænke på døden som en afslutning,
men i stedet at se den som en effektiv måde at minimere dine omkostninger.
Hvad angår kærlighed... Tja, hvad kan jeg sige?
Det er ikke kvantiteten af ens seksuelle forhold, der tæller.
Det er kvaliteten.
På den anden side, hvis kvantiteten falder under en gang hver 8. måned,
ville jeg helt sikkert undersøge det.
Nå, det var såmænd alt fra mig, venner.
Farvel.
Visiontext tekster: Charlotte Reeve